KINNITATUD 
KVA ülema käskkirjaga 
31.03.2020 nr 37

KAITSEVÄE AKADEEMIA

Kaitseväe Akadeemia
kirjalike tööde koostamise juhend

Tartu 2020

SISUKORD
1. KIRJALIKUD TÖÖD JA NENDE LIIGID
1.1.	Üldpõhimõtted
1.2.	Kirjalike tööde liigid
1.2.1. Referaat
1.2.2. Essee
1.2.3. Kursusetöö
1.2.4. Lõpu- või magistritöö (uurimistöö)
2. AKADEEMILISTE TEKSTIDE KOOSTAMISE EETIKA
3. AKADEEMILINE KEEL JA STIIL
3.1. Stiil
3.2. Lühendid
3.3. Arvude esitamine tekstis
3.4. Kohanimed
3.5. Õigekiri
4. UURIMISTÖÖ KOOSTAMISE ETAPID
5. UURIMISTÖÖ ÜLESEHITUS
5.1. Uurimistöö osad ja nende järjekord
5.1.1. Tiitelleht
5.1.2. Autorideklaratsioon
5.1.3. Uurimistöö lühitutvustus
5.1.4. Sisukord
5.1.5. Lühendid
5.1.6. Sissejuhatus
5.1.7. Kirjanduse ülevaade
5.1.8. Metoodika
5.1.9. Tulemused
5.1.10. Arutelu
5.1.11. Kokkuvõte
5.1.12. Võõrkeelne resümee
5.1.13. Kirjandus ja allikad
5.1.14. Lisad
5.1.15. Teoreetilise ja empiirilise uurimistöö erinevused
6. UURIMISTÖÖ VORMISTUSNÕUDED
6.1. Üldnõuded
6.2. Viitamine
6.2.1. Tsiteerimine
6.2.2. Refereerimine
7. LISAD
Lisa 1. Uurimistöö kava
Lisa 2. Uurimistöö tiitelleht
Lisa 3. Autorideklaratsiooni vorm
Lisa 4. Uurimistöö lühitutvustuse vorm
Lisa 5. Loetelude, tabelite, jooniste, valemite vormistamine
Lisa 6. Viitamispõhimõtted
Lisa 7. Viitamine tekstis ja kirjanduse loetelus: paralleelseid näiteid

1. KIRJALIKUD TÖÖD JA NENDE LIIGID
1.1.	Üldpõhimõtted
Kaitseväe Akadeemia (edaspidi akadeemia) kirjalike tööde koostamise juhend (edaspidi juhend) sätestab nõuded akadeemias õpingute ajal koostatavate kirjalike tööde vormistamisele. Akadeemia kirjalike tööde koostamise eesmärgiks on uute teadmiste omandamine, omandatud teadmiste demonstreerimine ning kirjaliku väljendusoskuse arendamine.
Akadeemias koostatavad kirjalikud tööd on referaadid, esseed, kursusetööd, lõpu- ja magistritööd (lõpu- ja magistritöid nimetatakse edaspidi uurimistöödeks). Lisaks võidakse erinevate õppeainete raames koostada teisi kirjalikke töid (nt raport, lahingukäsk, protokoll, esitlus, kirjalik ettekanne, plaan, retsensioon), mille vormistamise täpsemad nõuded on määratud ainekavas. 
Erinevate kirjalike tööde koostamisega õpib õppur: 
1)	otsima, refereerima ja analüüsima erialakirjandust ning seda kasutama,
2)	tundma ning rakendama põhilisi andmekogumise ja andmeanalüüsi meetodeid,
3)	seostama uurimistööd tulevase erialaga ning nägema seoseid tulevase teenistusega,
4)	püstitama uurimisprobleeme ja uurimistöö käigus neid lahendama,
5)	mõtestama tulemusi ja neist lähtuvalt tegema asjakohaseid järeldusi,
6)	väljendama ennast akadeemilises stiilis kirjalikult.
Kõikides kirjalikes töödes on oluline koostaja isiklik panus probleemi käsitlemisel. Näiteks võib see avalduda erinevate autorite arvamuste võrdlemises koos oma seisukoha ja hinnangu esitamisega; üldistuste, järelduste ja/või (rakenduslike) ettepanekute tegemises läbitöötatud materjalide põhjal; mingi teooria või mudeli kasutamisvõimaluste hindamises kindlates tingimustes või kindlate andmete alusel.

1.2.	Kirjalike tööde liigid
1.2.1. Referaat
Referaat on (1) ühe või mitme allika põhjal kokku pandud ülevaade mõnest teemast, (2) kokkuvõte mingi teadusliku probleemi või uurimuse sisust, tuginedes peamiselt kirjandusallikatele (Aarma & Kalle, 2005, lk 46). Referaadi koostamise eesmärk on süvendada õppuri oskust töötada erialakirjandusega, laiendada arusaama arvamuste paljususest ning arendada kirjalikku väljendusoskust. Referaadis esitatakse ja võrreldakse erinevate autorite seisukohti, tehnilisi jm andmeid või uurimistulemusi. Referaadi vormistusnõuete täitmisel lähtutakse juhendi peatükist 6 ja vastavatest lisadest. Täpsemad nõuded referaadile määratakse ainekavas.

1.2.2. Essee
Essee on mingil teemal kirjutatud argumenteeriv tekst, mis esitab autori seisukoha(d) mingi probleemi kohta. Esseel on sissejuhatus, kus esitatakse taustainfo ning käsitletav probleem/küsimus/väide; sisuosa, kus esitatakse argumendid; kokkuvõte, kus esitatakse sisust loogiliselt välja kasvav lahendus / vastus küsimusele / väite tõendus. Essee sisuosa on jagatud lõikudeks, millest igaüks on seotud sissejuhatuses välja toodud probleemi/küsimuse/väite ühe tahuga. Tavaliselt on esseel kolm sisulõiku, ent pikematel esseedel võib olla ka rohkem lõike.
Akadeemiline essee toetub tavaliselt teistele allikatele, mida kasutatakse oma seisukohtade argumenteerimiseks. Essee aluseks olevad allikad ei pea olema rangelt teaduslikud, kuid selle poole võiks püüelda. Tavaliselt toetub essee ainult sekundaarallikatele, st essee jaoks ei koguta ise materjali (vrdl uurimistöö). Allikate refereerimisele, tsiteerimisele ja viitamisele kehtivad samad nõuded, mis muudes akadeemia kirjalikes töödes.

1.2.3. Kursusetöö
Kursusetöö on õppuri iseseisev referatiivne lühiuurimus Kaitseväe ja/või riigikaitsega seotud teemal. Kursusetöö eesmärk on anda õppuritele teadmised ja kogemus pikema uurimistöö kirjutamiseks kas edaspidiste õpingute käigus või teenistuslikust vajadusest lähtuvalt. Kursusetöö vormistusnõuete täitmisel lähtutakse juhendi peatükist 6 ja vastavatest lisadest. Kursusetöö täpsemad nõuded on sätestatud ainekavas.

1.2.4. Lõpu- või magistritöö (uurimistöö)
Lõpu- või magistritöö (edaspidi uurimistöö) on rakenduskõrgharidus- või magistriõppes koostatud iseseisev uurimus. Uurimistöö eesmärk on süvendada õppuri teadlikkust ühel Kaitseväe ja/või riigikaitsega seotud teemal ning anda oskused teemavaldkonna süsteemseks käsitlemiseks ja uurimistulemuste vormistamiseks. Uurimistöö koostamise ja kaitsmise käigus arendab õppur teenistuseks vajalikke oskusi, sh kriitilise mõtlemise-, analüüsi- ja argumenteerimis- ning kirjaliku ja suulise eneseväljenduse oskust. Lõputöö pikkus on üldjuhul 30–40 lehekülge (v.a lisad), kirjanduse ja allikate arv vähemalt 15. Magistritöö pikkus on üldjuhul 50−60 lehekülge (v.a. lisad), kirjanduse ja allikate arv vähemalt 25. Magistritöö eeldab lõputööga võrreldes õppuri suuremat iseseisvat panust, süvendatud teemakäsitlust ja lõputööga võrreldes veelgi põhjalikumat analüüsi uuritaval teemal. Uurimistöö on kas teoreetiline või empiiriline.
Teoreetilises uurimistöös keskendutakse erinevatele teoreetilistele käsitlustele või varasematele uurimustele, mida võrreldakse omavahel. Teoreetilisi seisukohti tõlgendatakse ja tehakse järeldusi, vastates töös püstitatud uurimisküsimustele. Teoreetiline töö eeldab mitmete materjalide (sh kirjandus ja/või allikad) läbitöötamist ning head analüüsi- ja järelduste tegemise oskust, et vältida uurimistöö asemel referaadi kirjutamist. 
Empiirilise uurimistöö käigus püstitatakse teoreetilisele lähenemisele või varasema(te)le uurimus(t)ele tuginedes kas uurimisküsimused ja/või hüpotees(id), millele hakatakse töös vastuseid otsima. Empiiriline töö koosneb teooriast ja empiirilisest osast. Oluliseks osaks on andmete kogumine ja andmeanalüüs, mistõttu on oluline täpselt kirjeldada ja põhjendada, kuidas andmeid koguti (valim, andmekogumise meetodid jne) ning milliseid analüüsimeetodeid kasutati. 

2. AKADEEMILISTE TEKSTIDE KOOSTAMISE EETIKA
Õppur vastutab enda koostatud kirjaliku töö eest ainuisikuliselt. See hõlmab nii kirjutatut, uurimis- ja analüüsimeetodite valikut ja rakendamist, järeldusi kui ka korrektset viitamist. Uurimistöö puhul kinnitab õppur koostatud uurimistöö vastavust teadustöö headele tavadele oma allkirjaga autorideklaratsioonil.
Uurimisel ja akadeemiliste tekstide koostamisel tuleb alati arvestada üldtunnustatud, sh eetilise, akadeemilise kirjutamise printsiipidega (APA, 2009, lk 12). Kui uuring on seotud inimestega, tuleb hoiduda uurimisaluste kahjustamisest. Uuringus osalemine on rangelt vabatahtlik, vajalik on uuringus osalejate teavitatud nõusolek. Tagada tuleb osalejate isikuandmete konfidentsiaalsus (Elmes, Kantowitz, & Roediger III, 2013, lk 79-99). Kui tegemist on tööga, kus kogutakse andmeid inimestelt, peab see sisaldama täpset keskkonna ja tingimuste kirjeldust.
Autor peab olema aus teiste autorite suhtes, mis tähendab ühiste andmete korral kõigi tööpanuse nimetamist ning viitamist võõrastele mõtteavaldustele, andmetele ja tulemustele. Sama kehtib kasutatavate jooniste, tabelite, fotode, käsikirjade jms materjali kohta. Kõikide tööde puhul on kohustuslik viidata kasutatud kirjandusele ja allikatele. 

3. AKADEEMILINE KEEL JA STIIL
Kirjaliku töö koostamisel on oluline kirjutamise keeleline ja stiililine korrektsus. Tähelepanu tuleb pöörata järgmistele aspektidele.

3.1. Stiil
Töö kirjutamise keel on akadeemiline ja neutraalne. Argikeele kasutamine, ajakirjanduslikud, populistlikud, käibe- ja poeetilised fraasid ning kantseliit on akadeemilises tekstis sobimatud. Samuti tuleb vältida emotsioonisõnavara tarvitamist nähtuste või protsesside iseloomustamisel (nt ... rünnaku tulemus oli lausa suurepärane; ... hinnad tõusid maru kiiresti). Akadeemias koostatakse kirjalikud tööd üldjuhul eesti keeles. 
Kirjalikus töös tuleb hoiduda võõrapärasustest ehk võõrkeelte liigsest kasutamisest. Võõrkeelse teksti refereerimisel tõlgitakse algallika mõtet, mitte üksiksõnu ega -lauseid. Silmas tuleb pidada, et eesti keele lausestruktuur erineb võõrkeelsete lausete struktuurist. Kui võõrkeelsele terminile ei leita head eestikeelset vastet või kaheldakse oma valikus, on soovitatav eestikeelse vaste järel sulgudes lisada ka vastav võõrkeelne termin kursiivis (nt … perspektiivne eestvedamine (transformational leadership) …). Termineid ja sümboleid kasutatakse kirjalikus töös läbivalt ühtemoodi. Soovitatav on eelistada varasemates eestikeelsetes allikates kasutatud terminoloogiat. Kui varem kasutatud terminit peetakse sobimatuks ja pakutakse välja uus, tuleb seda argumenteeritult põhjendada. 
Meie-vormi (nt meie uurisime, me analüüsisime) asemel on üldjuhul soovitatav kasutada umbisikulist vormi (nt töös käsitletakse, analüüsitakse, uuritakse või on käsitletud, analüüsitud jne) või kindla kõneviisi kolmandat isikut (autor rõhutab, autor käsitleb) või mõlema vormi kombinatsiooni. Samas tuleb jälgida, et umbisikulise tegumoe kasutamine ei tooks kaasa lause mõtte ähmastumist. 

3.2. Lühendid
Lühendeid kasutatakse kirjalikus töös sõnade ja terminite puhul, mis leiavad pidevat kasutamist või on pikad ja ebamugavad igakordsel väljakirjutamisel. Lühendite järele üldjuhul punkti ei panda, v.a võõrkeelsed lühendid, näiteks: pp. (pages), Vol. (Volume). Lühendi esmakordsele kasutamisele eelneb selle täieliku kirjapildi esitamine, näiteks: vaatlemis-, orienteerumis-, otsustamis- ja tegutsemistsükkel (edaspidi VOOT-tsükkel), tuletoetuse koordineerimismeetmed (edaspidi TTKM), Rahvusvaheline Rekonstruktsiooni- ja Arengupank (International Bank of Reconstruction and Development, IBRD). Erandiks on lühendid, mis on laialdaselt levinud ja üheselt mõistetavad (nt USA, ÜRO jt). Pealkirjades üldjuhul lühendeid ei kasutata. Kirjalikule tööle on soovitatav lisada kasutatud lühendite nimekiri koos täisnime kirjapildiga. Üldtuntud ja -kasutatud lühendeid sinna ei märgita (jt, vms, NATO). Lühendatud ühikud märgitakse püstkirjas ja tähised kursiivis (nt g = gramm, aga g = raskuskiirendus).

3.3. Arvude esitamine tekstis
Ühekohalised arvud kirjutatakse sõnadega, ülejäänud arvud numbritega, näiteks kaheksa käsitulirelva, 120 soomukit. Kui aga arvule järgneb mõõtühik või tähis, siis kirjutatakse see arvuna. Arvu ja ühiku vahel on tühik ning ühikud kirjutatakse püstkirjas (2,37 m). Käändelõppe arvudele harilikult ei lisata. Järgarvu järele pannakse punkt (3. katse eesmärk oli …). Aastad märgitakse arvuliselt, mitte eelmisel aastal või sellel aastal. Nii tekstis kui tabelites tuleb üldjuhul loobuda rohkema kui 3–4 tüvenumbriga arvude kasutamisest. Arvutitarkvaraga arvutatud statistilised näitajad, näiteks korrelatsioonikordajad esitatakse üldjuhul kahe tüvenumbriga (r = 0,54). Algandmete tüvenumbrite arvuga võrreldes tuleb arvutatud tulemuste korral vastus esitada sama tüvenumbrite arvuga või ühe võrra suuremana (arvude 2, 4 ja 5 aritmeetiline keskmine on 3,7; arvude 2,2, 2,4 ja 2,5 keskmine 2,37). Suurte arvude korral (miljonid, miljardid) on soovitatav kasutada tekstis kombineeritud kirjutusviisi, mille puhul arvu tüvenumbrid on märgitud numbritega ja suurusjärk sõnadega. Näiteks 1,42 mln elanikku. Kümnendkoha eraldusmärgina kasutatakse koma. Mõõtühikuga füüsikaliste suuruste korral on soovitatav kasutada arvu standardkuju (koma on esimese nullist erineva tüvenumbri järel, sellele järgneb arvu 10 aste), näiteks 1,63·107 N või SI ühikute eesliiteid, näiteks 16,3 MN. 

3.4. Kohanimed
Kohanimede õigekirja on soovitatav kontrollida Eesti Keele Instituudi kohanimeandmebaasist (http://portaal.eki.ee/keelekogud.html). Ajalooliste kohanimede kasutamisel tuleb sulgudes märkida ka kaasaegne kohanimi.

3.5. Õigekiri
Õigekirja kontrollimiseks tuleb kasutada eesti keele õigsust kontrollivat tarkvara (speller). Võõrsõnade ja vähekasutatavate keelendite õigekirja kontrollimisel on abiks “Võõrsõnade leksikon” ja “Eesti õigekeelsussõnaraamat” (http://portaal.eki.ee). Sõjandustermineid võimaldab kontrollida andmebaas Militerm (http://termin.eki.ee/militerm/). 

4. UURIMISTÖÖ KOOSTAMISE ETAPID
Uurimistöö koostamine jaguneb neljaks etapiks.

I etapp
Uurimistöö koostamist alustatakse teema valimise ja piiritlemise, eesmärgi püstitamise, vastava kirjandusega tutvumise ja juhendaja leidmisega. Uurimistöö teema valikul tuleb silmas pidada:
1)	teema aktuaalsust ja olulisust Kaitseväe või riigikaitse jaoks,
2)	isiklikku huvi ja võimeid,
3)	juhendaja olemasolu,
4)	kirjanduse ja allikate kättesaadavust,
5)	uuringute ja/või eksperimentide võimalikkust,
6)	võimalust teemat edasi arendada järgmistes töödes,
7)	tulevase töö võimalikku salastatuse taset.

II etapp
Kui teema on valitud, eesmärk püstitatud ja esmane ülevaade uuritavast teemast olemas, tuleb koostada uurimistöö kava (u 2–3 leheküljel), mis on töö kirjutamise lähtekohaks (lisa 1).

III etapp
Uurimistöö kava koostamisele järgneb uurimuse sisulise osa koostamine, mis erineb oma olemuselt teoreetilise ja empiirilise töö puhul. Teoreetilise uurimistöö puhul on sageli aluseks erinevad allikad, dokumendid, seisukohad jne, mille võrdlemisel arendatakse edasi varasemaid teooriaid ja luuakse uusi teadmisi. Teoreetiline uurimus eeldab asjakohaste ja uudsete teaduslike allikate kasutamist. Muude allikate kasutamine peab olema sisuliselt põhjendatud. 
Empiirilise uurimistöö korral on vajalik eelnevalt tutvuda varasemate uurimuste ja/või teemakohase teooriaga, mis annab aluse uurimistöö täpsemaks kavandamiseks. Empiirilise uurimuse puhul on oluline valida püstitatud eesmärgile sobiv meetod, nt valim, andmekogumismeetod(id) (nt eksperiment, vaatlus, küsitlus, andmete kogumine arhiivist) ja analüüsimeetodid (nt kvalitatiivne sisuanalüüs, korrelatsioonanalüüs, allikate kriitiline hindamine ja analüüs). Empiirilises uurimuses on oluline ajaline planeerimine, sest uuritavad ja vajalikud vahendid ei pruugi igal ajahetkel olla kättesaadavad. Oluline on ka andmete kogumine, sest halvasti koostatud küsimustiku, valesti planeeritud eksperimendi või ühekülgsete allikate tõttu võib uuring ebaõnnestuda. 

IV etapp
Uurimistöö viimane etapp on töö lõplik koostamine ning järelduste tegemine. Järeldustes tuleb vastata uurimisküsimustele või tõestada / ümber lükata püstitatud hüpotees(id). Oluline on järelduste sidusus uurimistöö eesmärgi, uurimisküsimuste või hüpoteesi(de)ga ja töö põhiosas esitatuga.
Uurimistöö viimases etapis tuleb vaadata, kas töö vastab järgmistele tingimustele:
1)	moodustab ühtse loogilise terviku (pealkiri vastab sisule ning peatükid on loogilises järjestuses ning sidusad),
2)	metoodika on kirjeldatud täpselt ja toetab eesmärgi saavutamist ning uurimisküsimustele või hüpoteesi(de)le vastamist, 
3)	teoreetiline osa toetab empiirilist osa ning on sellega seotud,
4)	järeldused ja kokkuvõte vastavad uurimisküsimustele või hüpoteesi(de)le ning on esitatud loogiliselt ja põhjendatult,
5)	on keeleliselt korrektne ja vormistatud nõuete järgi,
6)	on kasutatud ühtset viitamissüsteemi ning on viidatud nõuete järgi.

5. UURIMISTÖÖ ÜLESEHITUS
Uurimistöö koosneb järgmistest osadest: sissejuhatus, teoreetiline taust, metoodika, tulemused, arutelu, kokkuvõte ning kasutatud kirjandus. Uurimistöö erinevad osad peavad olema sisult kooskõlas ja mahult tasakaalus. Sissejuhatus ja kokkuvõte moodustavad tavaliselt kumbki umbes 5–10% töö sisulise osa mahust.
Uurimistöö ülesehitamisel tuleb vältida nii üleliigendamist kui ka liigendamata jätmist. Teksti liigendamisel lähtutakse põhimõttest, et sügavaim liigendustase on kolmas tasand, veelgi sügavam liigendus on põhjendatud vaid erandjuhtudel. Alapeatükkide liigendamisel tuleb jälgida, et alapeatüki alla jääks rohkem kui üks alaosa. Igas (ala)peatükis on rohkem kui üks lõik teksti.

5.1. Uurimistöö osad ja nende järjekord
5.1.1. Tiitelleht 
Tiitellehe näidist vt lisast 2.

5.1.2. Autorideklaratsioon
Autorideklaratsiooniga kinnitab töö autor oma allkirjaga, et on teinud uurimistöö iseseisvalt, et see on lõpetatud ning et töös kasutatud teiste autorite tööd ja andmed, isikute arvamused jmt on nõuete järgi viidatud. Autorideklaratsiooniga annab õppur akadeemiale loa oma töö reprodutseerimiseks, säilitamiseks ja üldsusele kättesaadavaks tegemiseks. Autorideklaratsiooni vormi vt lisast 3.

5.1.3. Uurimistöö lühitutvustus
Uurimistöö lühitutvustuse vormi vt lisast 4.

5.1.4. Sisukord
Sisukorras esitatakse kõik uurimistöö alajaotused, mis peavad vastama üksüheselt töö pealkirjadele ja vastava alajaotuse leheküljenumbritele. Sisukorras tuuakse ära ka kõik lisad koos pealkirjadega. Sisukorras esitatavaid pealkirju ei nummerdata.

5.1.5. Lühendid
Kui uurimistöös esineb pikemaid termineid, asutuste nimesid vms, siis on soovitatav kasutada lühendeid ja koostada lühendite loetelu, mis järgneb sisukorrale. Lühendite nimekirja tuleb lisada lühend koos täisnime kirjapildiga. Üldtuntud ja -kasutatud lühendeid sinna ei märgita (jt, vms, NATO).

5.1.6. Sissejuhatus
Uurimistöö sissejuhatav osa on mõeldud eelkõige teema ja uurimisprobleemi tutvustamiseks. Sissejuhatus sisaldab:
1) teema valiku põhjendamist: teema, aktuaalsus, tähtsus ja probleem;
2) töö eesmärki;
3) uurimisküsimusi ja/või hüpoteese;
4) kasutatava(te) meetodi(te) lühitutvustust (ajaloo tööde puhul historiograafiat ja allikate ülevaadet).
Sissejuhatuses selgitatakse lühidalt, mis peatükkideks on töö jaotatud ja mis on iga peatüki eesmärk. Sissejuhatuses on kohane osundada isikutele või institutsioonidele, kellelt on töö kirjutamisel abi saadud. Üldjuhul täpsustatakse sissejuhatust kogu uurimistöö koostamise käigus. Sissejuhatuses kasutatud allikaid viidatakse samadel alustel teiste teksti osadega. 

5.1.7. Kirjanduse ülevaade
Kirjanduse ülevaates annab autor lühiülevaate teemakohastest käsitlustest ja uuringutest, luues sellega aluse oma uurimusele. Kirjanduse ülevaade koosneb alapeatükkidest, mis defineerivad uuritavat nähtust (nt uuritavate konstruktide kaupa) ja selle seoseid teiste uuritava teema seisukohalt oluliste mõistetega. Kirjanduse ülevaade võib jaguneda peatükkideks või alapeatükkideks, mis pealkirjastatakse sisust lähtuvalt. 

Ajalooalastes töödes võib kirjanduse ülevaate esitada historiograafia peatükina, kus antakse samuti ülevaade asjakohastest selleteemalistest varasematest uurimustest. Ajalooalastes töödes võib kirjanduse ülevaade kuuluda ka sissejuhatuse alla, pikema ülevaate korral võib sissejuhatus olla jaotatud alapeatükkideks. Historiograafia võimaldab näha nii sisulist konteksti, st milliseid aspekte uuritavast ajaloolisest nähtusest/persoonist on uuritud, kui põhjalikult seda on tehtud, milliste ‘mudelite’ ehk narratiivideni jõutud, kui ka metoodilist konteksti, st kuidas ja milliseid varasemaid narratiive on edasi arendatud, milliste narratiivideni nendega on jõutud jne).

Kirjanduse ülevaade toetub eelkõige erinevates allikates avaldatud teaduskirjandusele, eriti oluline on esitatud seisukohtade toetamine viidetega empiirilistele uuringutele. Uuritava nähtuse tausta avamiseks võib kasutada standardimisdokumente, sõjalisi publikatsioone, määrustikke jt ametlikke allikaid, kuid need ei tohiks teoreetilises taustas domineerida. Populaarteaduslikke materjale, õpikuid, käsiraamatuid ja loengumaterjale võib kasutada vaid erandkorras, kõrvutades neist võetud seisukohti ja/või empiirilist informatsiooni teaduslikus kirjanduses või allikates esinevaga. Teoreetiline taust peaks nii palju kui võimalik tuginema originaalallikatele, kaudviitamist tuleks kasutada nii vähe kui võimalik. 

5.1.8. Metoodika
Uurimistöö metoodika peatükis toob autor ära:
1) töö eesmärgi;
2) uurimisküsimused ja/või hüpoteesid koos viidetega varasematele uuringutele või teooria(t)le;
3) meetodi(d), mida eesmärgi saavutamiseks ja uurimisküsimustele vastamiseks kasutatakse (sh valimi, instrumentide ja protseduuri(de) kirjeldus ning andmeanalüüsi strateegia).
Empiirilises analüüsis kasutatakse nii kvalitatiivseid kui kvantitatiivseid meetodeid sõltuvalt uurimisvaldkonnast, töö eesmärgist ja andmetest. Valitud meetodeid tuleb metoodika peatükis kirjeldada ja põhjendada. Eksperimentide ja vaatluste kohta tuleb koostada protokollid, mis sisaldavad eksperimendi või vaatluse tingimusi, kohta ja aega, kasutatud seadmete ning mõõteriistade tüüpe ja täpsust, mõõtmisprotseduuri kirjeldust ja vahetuid mõõtmistulemusi (kirjeldused peavad olema piisavalt täpsed, et nende alusel eksperimente korrata). Viimaste alusel tehtud arvutused ja neist tuletatud järeldused kuuluvad töö tulemuste ossa. Mõõtmisprotokollid võib esitada uurimistöö lisades. Kvalitatiivsete meetodite puhul kirjeldatakse metodoloogilise mõtte koolkondi (nt fenomenoloogia, põhistatud teooria) või lähenemisviise (nt tegevusuuring, juhtumiuuring).   
Valimi kirjelduses toob autor ära numbrilised näitajad nii üldkogumi kui valimi kohta ning selgitab valimi koostamise põhimõtteid. Juhul kui kasutatakse mõõtmisinstrumente, siis tuuakse instrumentide kirjelduses ära nende näitajad, sh ka viited varasematele uuringutele, kus neid on kasutatud. Küsimustike kasutamisel märgitakse ära nende varasemad kasutamised, sh eestikeelsena, koos numbriliste näitajatega, mis iseloomustavad nende usaldusväärsust. Autoriõigustega kaitstud instrumentide kasutamise korral viidatakse instrumendi kasutusloale. Protseduuri kirjeldus (kuidas andmed saadi) peab olema nii täpne, et see võimaldaks uuringut korrata. Analüüsi strateegias kirjeldatakse tehnikaid ja viise, kuidas kogutud andmeid uurimistöös analüüsiti. Viidata tuleb ka kasutatud andmetöötlusprogrammidele.
Ajalooalastes töödes ei ole alati eraldiseisvat metoodika peatükki. Sellest hoolimata tuleb kasutatud metoodikat ammendavalt kirjeldada. Kuna tihti ei ole ajaloo töödes võimalik tugineda vahetutele andmetele, vaid tuleb usaldada kellegi tõlgendust faktidest ja sündmustest, on ajaloo töödes eriti olulisel kohal allikate kriitiline hindamine (allikakriitika). Lisaks sekundaarsete allikatele, nt publitseeritud materjalid, nt raamatud, artiklid, mälestused, tuleb (nende olemasolul) kirjeldada ka primaarseid allikaid, nt arhiivimaterjalid, käsikirjad, dokumendid, kirjad, ning põhjendada nende valikut. Samuti peab olema kirjeldatud analüüsiraam, st peab olema selge, kuidas jõutakse järeldusetele ja kuidas võimaldavad kasutatud kirjandus ja allikad uurimisküsimustele vastata.

5.1.9. Tulemused
Tulemused esitatakse üldjuhul uurimisküsimuste ja/või hüpoteeside kaupa. Vajadusel esitatakse tulemused jooniste ja/või tabelite abil. Kõik tabelid ja joonised tuleb tekstis viidata, samas ei ole nende üksühele ümberjutustamine tekstis vajalik. Tulemusi tuleb selgitada ja korrektselt tõlgendada. Uurimuses kasutatakse üksnes neid andmeid, mis on käsitletava probleemi lahendamise seisukohalt olulised. Info, mis võib olla huvitav, kuid ei aita kaasa uurimisküsimustele või hüpoteesi(de)le vastuste leidmisel, on õigem kõrvale jätta või esitada lisades. Ajaloo töödes (ja ka muudes kvalitatiivsetes uurimustes) on tulemused ja arutelu tihti läbi põimunud ning arutelu peaks esinema läbivalt. Seejuures tuleb selgelt eristada töö autori töö seisukohti teiste autorite seisukohtadest.

5.1.10. Arutelu
Arutelu hõlmab uurimuse tulemuste käsitlemist teoreetilises taustas esitatu kontekstis. See osa peab olema kooskõlas probleemipüstituse ja meetodi(te) valikuga. Üldjuhul struktureeritakse arutelu uurimisküsimuste ja/või hüpoteeside kaupa. Siin võrreldakse tulemusi teiste autorite tulemustega (rakendatud teooria, kasutatud metoodika sobivus, andmete võrreldavus, tulemuste usaldusväärsus ja piirangud jne) ja pakutakse välja tõlgendused. Arutelu sisaldab endas ka järeldusi. Järeldused peavad tulenema uurimistööst ning andma selgitusi/põhjendusi saadud tulemustele ning näitama, kas püstitatud uurimisküsimused või hüpotees(id) leidsid (leidis) kinnitust. Arutelu toetub teooria osas toodud seisukohtadele ja esitatakse koos viidetega, hoiduda tuleks poleemikast, triviaalsustest ja loosungitest. Arutelu võib olla vormistatud eraldi peatükina või koos tulemustega (sh ajalooalastes töödes). Arutelu peatükk sisaldab vajadusel uurimistöö tulemusi mõjutanud piiranguid (nt valimist tulenevad piirangud tulemuste üldistamisel; mõõtmisinstrumentide mõõtmistäpsustest tulenev jne).

5.1.11. Kokkuvõte
Uurimistöö kokkuvõte peab olema seotud sissejuhatusega ning need osad koos peavad andma lugejale ülevaate uurimistööst tervikuna. Kokkuvõte sisaldab üldistatud kujul:
1) sissejuhatuses püstitatud eesmärkide fikseerimist;
2) uurimisküsimustele vastamist või hüpoteesi(de) kinnitamist või ümberlükkamist;
3) saadud tulemuste põhjal tehtud järeldusi;
4) ettepanekuid seoses rakendusvõimaluste või edasiste uuringutega. 
Kokkuvõttes tuleb tulemused ja järeldused siduda uurimistöö eesmärgi ja uurimisküsimuste või hüpoteesi(de)ga. Kokkuvõttes ei viidata kirjandusele ega allikatele, samuti ei esitata teistelt autoritelt pärinevaid seisukohti ja järeldusi ning üldjuhul ei esitata numbrilisi tulemusi. 

5.1.12. Võõrkeelne resümee
Eestikeelne uurimistöö sisaldab inglis- või prantsuskeelset lühikokkuvõtet ehk resümeed. Ingliskeelne uurimistöö sisaldab eestikeelset resümeed. 
Resümee on sissejuhatuse ja kokkuvõtte süntees ning peab sisaldama uurimistöö pealkirja täpset tõlget, töö aktuaalsuse põhjendust, püstitatud eesmärgi, ülesannete ja metoodika kirjeldust ning ülevaadet saadud tulemustest, järeldustest ja ettepanekutest.
Resümees esitatakse tõlgitud pealkiri (suurte tähtedega) ja sõna resümee inglise või prantsuse keeles kursiivkirjas (Summary või Résumé) pealkirja all. Järgneb võõrkeelne tekst. Resümee pikkus sõltub uurimistöö liigist, üldjuhul 1–2 lehekülge.

5.1.13. Kirjandus ja allikad
Kirjandus on mis tahes materjalid, mida on kasutatud uurimistöö teoreetilises käsitluses, analüüsi või mõnes muus töö osas. Allikad on materjalid, mis on uurimistöö analüüsiobjektiks (nt arhiivimaterjalid, õigusaktid, standardimisdokumendid). Kirjanduse ja allikate loetelus esitatakse bibliograafilised andmed kõigi uurimistöös kasutatud ja viidatud materjalide kohta. Kirjanduse ja allikate loetelu vormistamisnõudeid vt lisadest 6 ja 7.

5.1.14. Lisad
Lisadesse paigutatakse arvandmed ja muud materjalid, mis on vajalikud probleemi lahendamiseks, kuid mille esitamiseks tekstis pole otsest vajadust ja/või mis on põhiteksti paigutamiseks liialt mahukad. Vältida tuleb uurimistöö tekstiga nõrgalt seotud lisade esitamist. Kui töös kasutatakse andmete kogumiseks küsimustikke või intervjuusid, siis autori loodud instrumendid tuleb lisas esitada täies mahus, varem publitseeritud instrumente (sh ka autoriõigusega kaitstuid) esitatakse lühendatult. Vajadusel tuleb lisada ka instrumendi kasutamise luba. Lisadele tuleb uurimistöös viidata. Lisad nummerdatakse uurimistöös viitamise järjekorras. Pealkirja kohale lehekülje paremasse ülaserva märgitakse näiteks „Lisa 7”. Lisade leheküljed numereeritakse ning sisukorras tuuakse ära nende pealkirjad. 

5.1.15. Teoreetilise ja empiirilise uurimistöö erinevused
Teoreetiliste tööde, sh ajaloo alaste uurimuste struktuur võib empiiriliste tööde ülesehitusest erineda. Selliste tööde puhul kirjeldatakse sissejuhatuses lisaks uurimisprobleemile ja uurimistöö üldisele ülevaatele põhjalikult ka töös kasutatavat(id) meetodit(eid) ja nende rakendamist. Lisaks arutletakse kasutatud kirjanduse ja allikate usaldusväärsuse üle (nn allikakriitika). Töö põhiosa koosneb peatükist, mis on esitatud kas uurimisküsimuste või töö teemast tulenevate sisuliste alajaotuste kaupa. 

6. UURIMISTÖÖ VORMISTUSNÕUDED
6.1. Üldnõuded
Uurimistöö koostatakse ja esitatakse A4-formaadis. Tekst vormistatakse reavahega 1,5, tähesuurusega 12 punkti, kirjatüübiks Times New Roman, joondusega mõlemale poole (rööpjoondus, ingl justify) ja trükitakse lehe ühele küljele. Lehe üla-, ala- ja paremale servale jäetakse 2 cm ning vasakule servale 3 cm vaba ruumi.
Uurimistöö osade pealkirjad kirjutatakse suurte tähtedega ja paksus (ingl bold) kirjas, joondusega keskele. Alapealkirjad vormistatakse väikeste tähtedega ning paksus (ingl bold) kirjas, joondusega vasakule (v.a 2. tase). Alates neljandast tasemest algavad peakirjad taandreaga (1,25 cm) ja kaldkirjas (ingl italic). Pealkirjade lõppu punkti ei panda. Pealkirja (1. tase) ja alapealkirja vahe on 12 punkti, (ala)pealkirjade ja teksti vahe 6 punkti. 
Uurimistöö osi alustatakse uuelt leheküljelt, alapeatükke peatükiga samalt leheküljelt. Jälgida tuleb, et lisaks pealkirjale mahuks leheküljele vähemalt kaks rida järgnevat teksti. Lõikude vahele ei tekitata tühje ridu. Lõigud algavad taandreaga (1,25 cm), v.a esimene lõik (on ilma taandreata).
Vajadusel on võimalik teksti seletamiseks kasutada autori kommentaare või selgitusi, mis paigutatakse lehekülje alla joonealuste märkustena, ühese reavahega, tähesuurusega 10 punkti.
Kõik uurimistöö leheküljed nummerdatakse, sh leheküljed, kus asuvad tabelid ja joonised. Tiitellehte arvestatakse nummerdamisel, kuid leheküljenumbrit sellele ei märgita. Seega märgitakse leheküljenumbrid alates autorideklaratsioonist. Loetelude, tabelite, jooniste ja valemite vormistusnõuded on toodud lisas 5.
Juhul kui uurimistöö sisaldab endas asutusesiseseks kasutamiseks mõeldud teavet või riigisaladust, siis tuleb uurimistööle lisada vastav märge.

Näide pealkirjade vormistamisest
EMPIIRILINE UURIMUS (1. tasand)
Meetod (2. tasand)
Valim (3. tasand)
Mõõtmisvahendid (3. tasand)
Akadeemilise võimekuse test (4. tasand)
Isiksuse test (SPQ-40) (4. tasand)
Protseduur (3. tasand)

6.2. Viitamine
Uurimistöös kasutatakse lähtematerjalina seisukohti ja andmeid, mis rajanevad varem avaldatule, teadaolevale või saavutatule. Seetõttu on nõutav ja eetiline, et uurimistöös viidatakse kõikvõimalikele sõnalistele, visuaalsetele ning auditiivsetele materjalidele, millele toetutakse. Viidata tuleb kirjandusest, allikatest jm pärinevatele tsitaatidele, valemitele, arvulistele andmetele, pildimaterjalile jne. Üldtuntud seisukohtadele ei viidata. Teiste autorite töödest pärit teavet edastatakse peamiselt kahel viisil: (1) tsiteerimise ja (2) refereerimise kaudu (vt ptk 6.2.1 ja 6.2.2). 
Viitamisel eristatakse otsest ja kaudviitamist. Teadusteksti kirjutamisel tuleb alati viidata algallikale – s.o allikale, milles esitatud väide, tulemus, teooria vms ei pärine omakorda teisest allikast. Seega kasutatakse uurimistöö kirjutamisel vaikimisi alati otseviitamist. Erandjuhtudel on lubatud ka kaudviitamine. Kaudviidete arv oleneb konkreetsest tööst, kuid tavajuhtudel ei tohiks kaudviiteid töös olla üle 10%.
Kaudviitamine on õigustatud juhtudel, kui originaalallikas ei ole teksti autorile mingil põhjusel kättesaadav või kui algallikas on vähetuntud keeles. Kaudviitamine peab olema põhjendatud ning nõuetekohaselt vormistatud (näide: Cabrè, 1999, lk 115, viidatud Tavast 2002, lk 13 järgi). Kasutatud kirjanduse loetellu lisatakse mõlemad allikad ning see, mida ei ole vahetult loetud, märgitakse tärniga (näide: * Cabrè, M. T. (1999) …).
Viited koosnevad tekstisisesest viitest ja kirjanduse loetelu kirjest (vt lisa 7). Akadeemia uurimistöödes kasutatakse nii tekstisisesel viitamisel kui ka kirjanduse ja allikate esitamisel Ameerika Psühholoogide Assotsiatsiooni (APA) viitamissüsteemi (Publication Manual of the American Psychological Association, 6th edition). Üksikasjalikud reeglid on aadressil http://www.apastyle.org ja http://blog.apastyle.org ning https://libguides.library.usyd.edu.au/ld.php?content_id=22193083. Jälgida tuleb, et viitamine on töös läbivalt ühesugune. Viitamise vormistamist vt lisast 6. Põhjendatud vajaduse korral võib kasutada ka mõnd teist viitamissüsteemi, mis samuti peab olema töös läbivalt ühesugune. Vajadus muu viitamissüsteemi kasutamiseks põhjendatakse töö sissejuhatuses.

6.2.1. Tsiteerimine
Tsiteerimine ehk otsene viitamine on teise autori mõtete sõnasõnaline esitamine. Tsitaadis esitatakse sõnastus, ortograafia, kirjavahemärgid jm identsetena originaaliga. Tsitaat pannakse jutumärkidesse. Väljajätted tsitaadi algusest, keskelt või lõpust markeeritakse kolme punktiga, mis paigutatakse kaldkriipsude vahele: /…/. 
Uurimistöös on soovitatav vältida pikki tsitaate ning nende asemel allikmaterjale refereerida. Tsitaate kasutatakse juhul, kui originaaltekstis öeldu on iseäranis tabav ja/või töö autori mõttearenduse seisukohalt oluline. Tsitaadist ei tee refereeringut üksikute sõnade asendamine. Järgnevalt on esitatud näited tsiteerimise kohta.
Näide
Üks uurija kommenteeris, et „tehnoloogilised uuendused on päästnud paljude patsientide elu“ (Lumby, 2001, lk 44).

Näide
„Eesti ühinemine NATO-ga on seni arvatust aeganõudvam, kuna see ei ole ainult mehaaniline liitumine. Integratsioon võib takerduda paljude olemasolevate ning hiljem ilmnevate asjaolude taha, mille kõrvaldamiseks võib kuluda aastakümneid“ (Tomingas, 1999, lk 15–16). 

Teksti voolavuse ja stiililise mitmekesisuse huvides võib viitesulu paigutada ka nime järele.
Näide
Rainer Tomingas (1999, lk 15–16) leiab / arvab / on seisukohal, et „Eesti ühinemine NATO-ga on seni arvatust aeganõudvam, kuna see ei ole ainult mehaaniline liitumine. Integratsioon võib takerduda paljude olemasolevate ning hiljem ilmnevate asjaolude taha, mille kõrvaldamiseks võib kuluda aastakümneid“.

6.2.2. Refereerimine
Refereering on teis(t)e autori(te) mõtete, seisukohtade jm kokkuvõtlik edastamine oma sõnadega. Oma sõnadega edastamine ei seisne algallika(te) sõnastuse pealiskaudses muutmises ega sõnade sünonüümidega asendamises, vaid teistes allikates olevate mõtete edasiandmises. Seejuures tuleks vältida sama allika lausete ja lõikude kaupa refereerimist, vaid püüda eri allikates väljendatud mõtteid omavahel põimida. Eesmärk ei ole algallikate ükshaaval ümberjutustamine, vaid algallikate põhjal loodud süntees, mis seob kokku autori töö seisukohalt asjakohased mõtted. Pelk ümberjutustus jätab loodavast tekstist hakitud mulje ning soodustab plagieerimist.
Ka refereering tuleb varustada viitega. Tekstisisene viide sisaldab autori nime ja aastaarvu, raamatute puhul ka leheküljenumbrit.
Näide
NATO-ga liitumine oleks võinud Eesti jaoks olla ka palju pikaajalaisem protsess. Mõned aastad enne Eesti liitumist kirjutas Tomingas (1999), et Eesti NATO liikmeks saamine võib erinevate takistavate asjaolude tõttu võtta aastakümneid.

Näide
NATOga liitumine oleks võinud Eesti jaoks olla ka palju pikaajalaisem protsess. Mõned aastad enne Eesti liitumist arvati, et Eesti NATO liikmeks saamine võib erinevate takistavate asjaolude tõttu võtta aastakümneid (Tomingas, 1999).

7. LISAD
Lisa 1. Uurimistöö kava
UURIMISTÖÖ KAVA
Auaste, ees- ja perekonnanimi	
Kursus
Nt 21. maaväe põhikursus või 14. keskastmekursus	
Uurimistöö esialgne pealkiri 
Sõnastatakse lühidalt, konkreetselt ja arusaadavalt ning peegeldab uuritavat probleemi. 	
Teema, uurimisprobleem ja töö teoreetilised alused
Teema sisaldab uuritavat nähtust ja selle tausta, aktuaalsust ja olulisust. 
Tuginedes erialakirjandusele, esitatakse peamised teemakohased teoreetilised ja/või rakenduslikud käsitlused ning püstitatakse uurimisprobleem. Uurimisprobleem piiritletakse ja defineeritakse võimalikult täpselt. 	
Uurimistöö eesmärk ja uurimisküsimused või hüpotees(id) 
Eesmärk sõnastatakse selgelt ja loogiliselt. Eesmärgist lähtuvalt püstitatakse esialgsed uurimisküsimused ja/või hüpotees(id).	
Uurimismeetod(id)
Määratletakse uurimisstrateegia (nt kvantitatiivne, kvalitatiivne, segameetod) ja uurimismeetod (nt juhtumiuuring, eksperiment või fenomenoloogiline uurimus). Kirjeldatakse andmeid ja nende kogumist (sh valimit, instrumente ja protseduuri) ning nende analüüsimist. Uurimisstrateegia ja meetod peab lähtuma töö eesmärgist, sh tuleb näidata, kuidas meetod aitab vastata uurimisküsimustele ja/või kontrollida hüpoteese. Analüüsitakse, milliseid raskusi uuringu läbiviimisel, andmete kogumisel ja analüüsimisel võib tekkida ning kuidas neid probleeme kavatsetakse lahendada. 	
Uurimistöö sisu lühikirjeldus
Esitatakse töö esialgne ülesehitus lähtuvalt uurimisprobleemist, eesmärgist ja valitud meetodist. Uurimistöö ülesehitus peab olema loogiline ja arusaadav ning kirjeldama planeeritavaid peatükke ja alapeatükke ning nendes käsitletavaid teemasid.	
Uurimistöö koostamise planeeritav ajakava
Antakse ülevaade töö osade valmimise planeeritavatest tähtaegadest. 	
Kirjandus ja allikad
Loetletakse kirjandus, mida kava koostamisel kasutati. Eraldi loetletakse kirjandus, mida autor plaanib uurimistöö koostamisel kasutada. Valik peab olema põhjendatav ja see esitatakse korrektselt vormistatud kirjanduse loeteluna. 	
Autor                                                            Juhendaja(d), akadeemiline kraad                                              
/allkirjastatud digitaalselt/                           /allkirjastatud digitaalselt/
allkirjastamise kuupäev                               allkirjastamise kuupäev	

Lisa 2. Uurimistöö tiitelleht

KAITSEVÄE AKADEEMIA

Taktika õppetool

BERIT VAHVA
n. keskastmekursus

EESTI KAITSEVÄE ÕPIKOGEMUSED AFGANISTANIS

MAGISTRITÖÖ

Juhendajad
Salme Kasik, PhD
Kol-ltn Mihkel Metsik, MA

Tartu 2016
Lisa 3. Autorideklaratsiooni vorm

Olen koostanud uurimistöö "…............... /töö pealkiri/ …........", juhendaja …. /juhendaja nimi/ …..., iseseisvalt. Kõik uurimistöö koostamisel kasutatud teiste autorite tööd, seisukohad ja mujalt pärinevad andmed on viidatud. Uurimistööd ei ole varem  kusagil mujal esitatud.
Annan uurimistöö positiivsele hindele kaitsmise korral Kaitseväe Akadeemiale tasuta loa (lihtlitsents) enda koostatud uurimistöö reprodutseerimiseks, säilitamiseks ja üldsusele kättesaadavaks tegemiseks, sealhulgas digitaalarhiivi lisamiseks kuni autoriõiguse kehtivusaja lõppemiseni. Lihtlitsentsi andmine ei riku teiste isikute intellektuaalomandi ega isikuandmete kaitseõigusaktidest tulenevaid õigusi.

…………………………………………………………………………………………………...
/kuupäev, uurimistöö autori nimi ja allkiri/

Juhendaja(te) kinnitus lõputöö kaitsmisele lubamise kohta

Luban uurimistöö kaitsmisele

…………………………………………… /juhendaja nimi ja allkiri/ …………… /kuupäev/

…………………………………………… /juhendaja nimi ja allkiri/ …………… /kuupäev/ 

Lisa 4. Uurimistöö lühitutvustuse vorm

UURIMISTÖÖ LÜHITUTVUSTUS
Uurimistöö autor:
Uurimistöö pealkiri:
Juhendaja(d):
Lehekülgede arv: 
Kirjanduse ja allikate arv: 
Tabelite arv:
Jooniste arv:
Lisade arv:
Uurimistöö kirjutamise keel:
Märksõnad: kuni seitse olulisemat töös kajastuvat märksõna
Uurimistöö lühitutvustus: autor esitab kuni kümne lausega oma uurimistöö eesmärgi, uurimisküsimused/hüpoteesid, meetodi, peamised tulemused ja järeldused.

Lisa 5. Loetelude, tabelite, jooniste, valemite vormistamine

1. Loetelu
Kui loetelu koosneb üksikutest sõnadest või lühikestest fraasidest, kirjutatakse loetelupunktid üksteise järele ja eraldatakse komaga. Kui kas või üks loetelupunktidest sisaldab koma, tuleb terve loetelu piires eraldusmärgina kasutada semikoolonit. Järjekorda tähistatakse ümarsulgudega varustatud numbrite või tähtedega.
Näide
Nooremallohvitseride auastmed on nooremseersant, seersant, vanemseersant.
Näide
Nooremallohvitseride auastmed on järgmised: (1) nooremseersant, (2) seersant, (3) vanemseersant.
Kui loetelupunktideks on üksikud osalaused, siis võib need kirjutada üksteise järele või alustada iga lauset uuest reast (taandega 0,63). Numbri või tähe järel on ümarsulg, alustatakse väiketähega ning fraasid (ka laused) eraldatakse üksteisest kas koma või semikooloniga (kui lause juba sisaldab koma). Kui mõni punkt sisaldab omakorda loetelu, siis tähistatakse üldisema loetelu punktide järjekorda numbritega, alluva loetelu punkte aga tähtedega (koos suluga). 
Näide
Neid vastuolusid saab esitada järgmiste Eesti kaitseväelase maailmapilti kujundavate kategooriate kaudu: 
1)	ühiskondliku positsiooni tunnetamine,
a)	kodanikuna,
b)	kaitseväelasena,
2)	ühiskondliku kuuluvuse tunnetamine,
3)	ruumi tunnetamine,
4)	aja tunnetamine.

2. Tabelid
Tabelid võimaldavad mingi nähtuse tunnuseid esitada süstematiseeritult ja ülevaatlikult. Informatiivne tabel täiendab teksti, mitte ei korda seda. Üldreegel on, et tabelid peavad lugejale olema arusaadavad ka ilma tekstita. Tabelid nummerdatakse vastavalt nende esinemise järjekorrale tekstis ning koostatakse ühesuguses stiilis. Tabeli pealkiri on kursiivkirjas (ingl italic) ning paigutatakse tabelist ühe rea võrra kõrgemale tabeli ette lehe vasakusse serva. Tabeli pealkiri ning tabeli tekst on tähesuurusega 11 punkti, kirjatüüp Times New Roman. Kui tabelis kasutatakse mõõtühikuid, siis esitatakse need vastavate veergude või ridade päises ilma sulgudeta (nt raskusjõud F, N). Mõõtühikud eraldatakse eelnevast tekstist komaga. Kõigil tabeli veergudel peab olema nimetus, vajadusel veerud nummerdatakse. Tabelid esitatakse formaadis, kus nähtavaks jäetakse üksnes tabeli olulisi osi eraldavad horisontaalsed jooned. Põhjendatud vajaduse korral võib kasutada ka mõnd teist tabeli formaati.
Tabeli andmed peavad seostuma töö tekstiga. Selleks on võimalik kasutada otsest viitamist (nt tabel 1 iseloomustab …) või kaudviitamist, mille puhul on lause lõpus sulgudes märge (nt vt tabel 3). Tabelid on võimalikult lihtsad ja mahuvad ühele leheküljele. Väiksemad tabelid paigutatakse õigesse kohta põhiteksti sees (st viide tabelile on enne tabelit ennast). Mahukamad tabelid esitatakse eraldi töö lõpus, osutades põhitekstis nende asukohale (nt vt tabel 2 lisas 1). Tabeli pealkirjas tuleb märkida ka kasutatud andmete allikad ning vajadusel märge autori arvutuste kohta. Üle lehekülje ulatuvad tabelid vormistatakse jätkuna järgmisele leheküljele nii, et tabeli päis esitatakse igal leheküljel uuesti. Eelmise lehekülje lõppu (tabeli alla) ja järgmise lehekülje algusesse (tabeli ette) lisatakse vastav märge: (1) jätkub järgmisel lehel või (2) algas eelmisel lehel.  

Tabel 1 
Uuringus osalejate arv ja nende elukoha vahetus
	Vastanute arv ja protsent		Vahetab elukohta 	
Auaste	Arv	Protsent		Ei	Jah	Kokku	
lipnik	22	15		11	11	22	
nooremleitnant	26	18		12	14	26	
kapten	30	22		11	19	30	
Märkus. Abielus subjektide protsenti ei ole peetud vajalikuks eraldi välja tuua.

Tabel 2 
Uuringus osalenute akadeemilise testi tulemused vanusegruppide ja teenistusgruppide järgi 
	Ohvitserid		Allohvitserid	
	n	M (SD)	95% CIa		n	M(SD)	95% CIa	
Vanus 20-30	25	36 (4,14)	[32, 41]		22	26 (3,18)	[23, 29]	
Vanus 31-40	30	25 (3,17)	[22, 29]		32	28 (3,57)	[24, 31]	
Vanus 41-…	42	28 (3,36)	[24, 31]		42	29 (3,29)	[26, 33]	
Kokku	97	29,67 (6,56)	[23, 36]		96	27,67 (5,35)	[22, 33]	
Märkus. CI – usalduspiirid (confidence intervals). a akadeemilise testi aritmeetilise keskmise usalduspiirid, esitatud täisarvu täpsusega. 

3. Joonised
Joonised on kõik töös olevad illustratsioonid, olgu need siis diagrammid, graafikud, geograafilised kaardid, joonistused, skeemid või fotod. Tabelitega sarnaselt joonised nummerdatakse, kuid joonistel ja tabelil kasutatakse eraldi numeratsiooni. Kui tabelil esitatakse pealkiri, siis joonisel allkiri. Joonise allkiri paigutatakse joonise alla vasakusse serva. Joonise allkiri, tekst, sh tähised, arvud jm esitatakse tähesuurusega 11 punkti, kirjatüübis Times New Roman, joonise number on kaldkirjas (Joonis 1). Igale joonisele tuleb tekstis viidata. Väikeste mõõtmetega joonis paikneb teksti vahel sobivas kohas, suurem eraldi lehel pärast viidet või töö lisas. Kui joonis sisaldab diagramme või graafikuid, siis tuleb nende teljed pealkirjastada. Üldreegel on, et joonised peavad lugejale olema arusaadavad ka ilma tekstita. Joonised peavad olema must-valge väljatrüki korral loetavad.
Kui joonis pole autori enda koostatud, siis tuleb nagu tabeligi puhul märkida allikas (vt ka lisa 6). Kui joonis on autori koostatud, peab märkes kajastuma teave selle kohta − lisaks sellele, milliste andmete alusel joonis on koostatud ning kust andmed pärinevad.

Näide

Joonis 1. Kursusel osalejate vanuseline jaotus (n = 1609). Autori joonis Kaitseressursside Ameti andmete alusel (Kaitseressursside Amet, 22.10.2015)

4. Valemid
Valemid eraldatakse muust tekstist kirjavahemärkidega, mis vastavad üldistele eesti keele reeglitele. Valemid nummerdatakse. Kõik märgid, arvud ja tähed peavad olema valemis esitatud korrektselt. Valemite vormistamiseks kasutatakse valemiredaktorit. Kogu töö ulatuses tuleb järgida valemite ühtset kirjutusviisi. Valemid kirjutatakse kaldkirjas suurusega 12 punkti. Vältida tuleb definitsioonide esitamist valemi kujul. Üksikud sümbolid ja lihtsad matemaatilised avaldised esitatakse üldjuhul teksti sees omaette reale viimata. Lihtsamate või lühemate valemite kirjutamisel ei ole korrutusmärki vaja panna (F = mg). Valemi sümbolite seletus algab sõnaga kus (ilma järgneva koolonita) ning seletused kirjutatakse ülevaatlikkuse mõttes üksteise alla. Vajadusel lisatakse sulgudes mõõtühikud. Suuruste tähised esitatakse kaldkirjas.
Näide
Keha liikumise kiirendust kirjeldab valem
,
kus 	a (m/s2) – kiirendus; 
v (m/s) – lõppkiirus; 
v0 (m/s) – algkiirus;
t (s) – liikumise aeg. 

Kui töös esineb rohkem kui üks valem, millele on vaja tekstis viidata, siis need nummerdatakse.
Näide
								    (1)

Lisa 6. Viitamispõhimõtted
1. Tekstisisesed viited
1)	Teksti sees ümarsulgudes esitatakse autori(te) perenimi ja teose ilmumise aasta (Reiljan, 1994), tsitaadi ja raamatule viitamise puhul ka leheküljed (Tamm & Talu, 2011, lk 22);
2)	Viidates samades sulgudes mitmele allikale, esitatakse need tähestikulises järjekorras (arvestatakse esimest autorit). Allikad eraldatakse üksteisest semikooloniga;
3)	Ühesuguse perekonnanimega autorite teoste viidetes eristatakse autorid eesnime esitähega (Reiljan, V., 1994, lk 22; Reiljan, J., 1995, lk 120);
4)	Juhul, kui teosel ei ole märgitud autorit, vaid koostaja(d) (nt entsüklopeediad, õppematerjalid, käsi- ja sõnaraamatud), märgitakse viites ainult teose pealkiri ja aasta (Võõrsõnade leksikon, 1978);
5)	Rohkem kui kahe autori või rohkem kui kahesõnalise pealkirjaga teosele viitamise vormistus on täpsemalt toodud lisas 7.
6)	Kõikvõimalike kujutiste (tabelite ja jooniste) taasesitamisel tuleb kontrollida, kas on vaja küsida autori ja/või väljaandja luba (vt lisaks https://blog.apastyle.org/apastyle/2016/01/navigating-copyright-part-2.html). Seejuures tuleb märkida, kes, kus ja millal need on välja andnud või millisest teosest need on reprodutseeritud ning lisada, et luba on küsitud. Fotode allkirjad sisaldavad foto järjekorranumbrit töös, foto pealkirja ning kirjet selle kohta, kust foto on võetud (näide:  Joonis 1. Foto Vene Föderatsiooni helikopter K-50 (Military Technology, 1997, lk 13), taasavaldatud autori loal. Kirjanduse ja allikate loetellu kantakse nende teoste täisandmed, kust fotod või reproduktsioonid pärit on). Ka ise tehtud fotod peavad olema viidatud (näide: Joonis 2. Foto sissisaunast eest vaates (Autori foto, 2019)).

2. Kirjanduse loetelu
1)	Kirjanduse ja allikate loetelu kirje moodustab üldjuhul autori nimi; väljaandmise aasta; raamatu, artikli vm pealkiri; ajakirjal selle nimetus ja aastakäik ja/või number, raamatul ning kogumikul sarjanumber ja ilmumisandmed (kirjastus ja koht). Kirje lõppu märgitakse kirjavahemärk punkt. Vajalikud andmed võetakse trükise tiitellehelt või selle pöördelt, mitte kaanelt;
2)	Interneti vahendusel leitud teadusartiklid jms viidatakse ajakirjaartiklile viitamise põhimõtete järgi;
3)	Kirjanduse ja allikate loetelu esitatakse tähestikulises järjekorras, eristamata üldjuhul kirjandust ja allikaid. Põhjendatud vajaduse korral võib kirjanduse ja allikad esitada sisuliste kategooriate kaupa;
4)	Kui töös on kasutatud mitut ühe autori teost, siis järjestatakse need ilmumisaastate järgi, alustades vanemast;
5)	Kui ühelt autorilt on ilmunud ühel aastal mitu teost, siis kirjutatakse esimese kasutatud allika ilmumisaasta järele a, teise järele b, kolmanda järele c jne, kusjuures tähistuse järjekord tuleneb viitamise järjekorrast.
Näide
Hernes, J. (1999a). Olemine uues. Tallinn: Teaduste Akadeemia Kirjastus.
Hernes, J. (1999b). Väike inimene kahe maailma vahel. Akadeemia, 4, 980–1003;
6)	Nimede eesliited, näiteks von, van või de, loetakse perekonnanime osaks ja esitatakse kujul von Taube, A.;
7)	Venekeelse kirjanduse esitamisel on slaavi tähestiku kõrval tavaks kasutada vene-ladina transliteratsiooni. Tekstiviites on autori nimi mõlemal juhul ladinatähestikuline. Kui loetelus on kirje slaavi tähtedega, siis peab sellele võrdusmärgiga eelnema tekstiviites olev nimekuju.
Näide
Petrov (2005) = Петров, П. (2005). Балтийский флот. Финский гамбит. Москва: ЯУЗА;
8)	Autori nimeta teosed paigutatakse loetellu pealkirja esimese sõna järgi. 
Näide
Jalaväekompanii lahingutegevus. (2005). Tartu: Kaitseväe Ühendatud Õppeasutused;
9)	Kui autorita allika pealkiri on tekstisiseseks viiteks liiga pikk, siis kasutatakse selle lühendatud vormi (Terminology work, 1999).   
Näide
Terminology work – Principles and methods (1999). Sweden: The International Organization for Standardization;
10)	Kirjanduse loetelu vormistatakse selliselt, et kirje esimene rida joondub vasakule ja järgnevad read taandreaga 1,25.

Lisa 7. Viitamine tekstis ja kirjanduse loetelus: paralleelseid näiteid

Ajakirjaartikkel 
Tekstisiseses viites: 
(Nimi, aasta)
Artiklis (Fairbanks, 1995) tuuakse esile …
Fairbanksi (1995) kirjeldus neist sõdadest …
Kirjanduse loetelus:
Autor (aasta). Pealkiri. Ajakirja nimetus, aastakäik(number), lk-d.
Fairbanks, C. H. Jr. (1995). The Postcommunist Wars. Journal of Democracy, 6(4), 18–34.
Kahe autoriga ajakirjaartikkel 
Tekstisiseses viites: 
(Autor & Autor, aasta) 
… (Petrides & Milner, 1982).
Petrides ja Milner (1982) kirjeldavad, kuidas …
Kirjanduse loetelus:
Autor, & Autor (aasta). Pealkiri. Ajakirja nimetus, aastakäik(number), lk.
Petrides, M., & Milner, B. (1982). Deficits on subject-ordered tasks after frontal- and temporal-lobe lesions in man. Neuropsychologia, 20(3), 249–262.
Kolme kuni kuue autoriga ajakirjaartikkel
Tekstisiseses viites:
Esmakordsel mainimisel (Autor, autor, …, & autor, aasta)
Edasistel mainimistel (Autor jt, aasta) või (Autor et al., aasta)
Tenjes jt (2010) või (Tenjes et al., 2010) on mitmeviisilist suhtlust käsitlenud ka keeleõppe kontekstis.
Kirjanduse loetelus:
Autor, Autor, Autor, …, & Autor. (aasta). Pealkiri. Ajakirja nimetus, aastakäik(number), lk-d.
Tenjes, S., Lõbus, T., Kubinyi, L., Rummo, I., Kulakov, D., & Ingerpuu-Rümmel, E. (2010). Multimodaalne suhtlus keeleõppe ja -kasutuse teenistuses. Eesti ja soome-ugri keeleteaduse ajakiri ESUKA, 1(1), 21–40.
Rohkem kui kuue autoriga ajakirjaartikkel
Tekstisiseses viites:
(Autor jt, aasta) või (Autor et al., aasta)
Wolchik jt (2000) või (Wolchit et al., 2000) on öelnud, et ….
Kirjanduse loetelus:
Autor, Autor, Autor, …, & Autor (aasta). Pealkiri. Ajakirja nimetus, aastakäik(number), lk-d.
Wolchik, S. A., West, S. G., Sandler, I. N.,  Tein, J. Coatsworth, D., Lengua, L., …, Griffin, W. A. (2000). An experimental evaluation of theory-based mother-child programs for children of divorce. Journal of Consulting and Clinical Psychology, 68(5), 843-856.
Kogumikus (sh konverentsi teeside kogumikus) ilmunud artikkel
Tekstisiseses viites sama loogika kui ajakirjaartiklites:
Jokinen et al. (2013) on välja toonud, et …
Kirjanduse loetelus: 
Autor (aasta). Artikli pealkiri. Kogumiku toimetaja, Kogumiku pealkiri (artikli lk-d). (raamatusari ja number.) Ilmumise koht: Kirjastaja.
Jokinen, K., Tenjes, S., & Rummo, I. (2013). Embodied interaction and semiotic categorization: communicative gestures of a girl with Patau syndrome. In C. Paradis, J. Hudson, & U. Magnusson (Eds.), The Construal of Spatial Meaning: Windows into Conceptual Space (pp. 74–97). (Explorations in Language and Space 07.) Oxford: Oxford University Press.
Raamat (monograafia) 
Tekstisiseses viites:
(Autor, aasta, lk)
	Oma monograafias (Weithmann, 2002, lk 15) väitis ta, et …
Weithman oma töös (2002, lk 15) väidab, et …
Kirjanduse loetelus:
Autor (aasta). Raamatu pealkiri. Ilmumise koht: Kirjastaja.
Weithman, P. J. (2002). Religion and the Obligations of Citizenship. Cambridge: Cambridge University Press.
Publitseerimata uurimused (sh lõputööd)
Tekstisiseses viites:
(Autor, aasta)
Meeritsa (2012) sõnul on … 
Kirjanduse loetelus:
Autor. (aasta). Uurimuse pealkiri. Uurimuse tüüp, seotud asutus, koht.
Meerits, A. (2012). Eesti Kaitseväes kasutatavad juhtimisstiilid ja nende seosed soorituse ning sidususega. Avaldamata magistritöö, KVÜÕA, Tartu.
Publitseeritud uurimused
Tekstisiseses viites:
(Autor, aasta) või autor (aasta)
… väitsid autorid, et … (Mazzeo, Druesne, Raffeld, Checketts, & Muhlstein, 1991)
Mazzeo, Druesne, Raffeld, Checketts, & Muhlstein (1991) väitsid, et … 
Kirjanduse loetelus:
Autor. (aasta). Uurimuse pealkiri (Uurimuse tüüp). Koht: Seotud asutus/väljaandja.
Mazzeo, J., Druesne, B., Raffeld, P. C., Checketts, K. T., & Muhlstein, A (1991). Comparability of computer and paper-based scores for two CLEP general examinations (College Board Rep. No. 91-5). Princeton, NJ: Educational Testing Service. 
Autoriga ajaleheartikkel
Tekstisiseses viites:
(Autor, aasta)
(Rosin, 2019)
Kirjanduse loetelus:
Autor (aasta, ilmumise kuupäev). Artikli pealkiri. Ajalehe nimi, lk või URL.
Rosin, M. (2019, 11. oktoober). Ajateenija kaitsetahe kasvab tänu võimalusele oma vaba aja üle otsustada. Postimees. Külastatud aadressil https://arvamus.postimees.ee/6799440/markus-rosin-ajateenija-kaitsetahe-kasvab-tanu-voimalusele-oma-vaba-aja-ule-otsustada 
Autorita ajaleheartikkel
Tekstisiseses viites:
(pealkiri või lühendatud pealkiri, aasta)
(Tööd alustas, 2015)
Kirjanduse loetelus:
Artikli pealkiri. (aasta, ilmumise kuupäev). Ajalehe nimi, lk või URL.
Tööd alustas kõikide militaarhuviliste lemmikraadio Sõduri FM. (2015, 4. mai). Postimees, lk 2. 
Arhiivimaterjal
Tekstisiseses viites:
(Arhiivi nimi lühendatult, fond (lühend f), nimistu (lühend n), säilik (lühend s), leh(t)e(de) number (numbrid) (lühend l))
Eesti Riigiarhiivis on materjal, mis käsitleb auaadressi Konstantin Pätsile (ERA, f 1278, nim 1, s 274, l 25) või
Auaadress Konstantin Pätsile … (ERA, f 1278, nim 1, s 274, l 25)  

Kirjanduse loetelus:
Pealkiri. (aeg). Arhiivi nimi, fond (lühend f), nimistu (lühend n), säilik (lühend s). või Arhiivi nimi lühendatult (arhiivi nimi), fond (lühend f), nimistu (lühend n), säilik (lühend s).
 
Auaadress Konstantin Pätsile. (1924). Eesti Riigiarhiiv, f 1278, nim 1, s 275.  
EAA (Eesti Ajalooarhiiv), f 2100, n 2, s 462.
Õigusakt
Tekstisiseses viites:
(Õigusakti nimetus paragrahv lõige punkt) või … õigusakti nimetus paragrahv lõige punkt …
Selle seaduse valguses on … (Kaitseväeteenistuse seadus § 20 lg 2 p 3).
Kaitseväeteenistuse seadus § 20 sätestab …  
Kirjanduse loetelus:
Õigusakti nimetus, Riigi Teatajas avaldamise number … uurimistöös käsitletud redaktsiooni avaldamise number. 
Kaitseväeteenistuse seadus, RT I, 10.07.2012, 1 … RT I, 17.12.2015, 100. 
Kohtumaterjalid
Tekstisiseses viites:
(Kohtu nimetus (Riigikohtu puhul ka kolleegiumi nimetus) lahendi liik (otsus = o, määrus = m) kohtuasja number või lahendi punkt, lehekülje või lõigu number)
Kohtupraktikas on rõhutatud ... (RKPJKo nr 5-19-38, p 99)
Kirjanduse loetelus:
Kohtu nimetus (Riigikohtu puhul ka kolleegiumi nimetus) lahendi liik (otsus, määrus) lahendi kuupäev, kohtuasja number.
Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegiumi otsus või RKPJKo 19.12.2019, nr 5-19-38.
Käskkirjad
Tekstisiseses viites:
(Käskkirja väljaandja, käskkirja number, aasta, vajadusel ka punkt)
KVJ käskkiri nr 555 (2019) ütleb, et /…/ 
/…/ (KVJ käskkiri nr 555, 2019).
KVJ käskkirjas nr 555 (2019, punkt 33) on kirjas, et /…/
Kirjanduse loetelus:
Käskkirja väljaandja, käskkirja number (väljaandmise kuupäev).

Kaitseväe juhataja käskkiri nr 555 (25.detsember 2019).
Autoritega internetiallikas
Tekstisiseses viites:
(Autor(id), aasta)
Noeth ja Volkov (2005) on kirjeldanud tehnoloogia mõju koolis.
Kirjanduse loetelus:
Autor(id). (Avaldamise kuupäev). Pealkiri. Tekstitüüp. URL
Noeth, R. J., & Volkov, B. B. (2005, November 2). Evaluating the Effectiveness of Technology in our Schools. ACT: ACT Policy Report. Retrieved from http://www.act.org/path/policy/reports/index.html
Autoriteta internetiallikas
Tekstisiseses viites:
(Pealkiri lühendatult, aasta), kui aasta puudub: (Pealkiri lühendatult, ingliskeelse allika puhul n.d.,  eestikeelse allika puhul s.a)
(FM 1-02, 2004) 
Kirjanduse loetelus:
Pealkiri lühendatult = Pealkiri. (aasta või n.d./s.a). Ilmumiskoht: Kirjastaja. URL
FM 1-02. (2004) = Field Manual No. 1-02: Operational Terms and Graphics. (2004). Washington, DC: Headquarters Department of the Army. Retrieved from https://atiam.train.army.mil/soldierPortal/atia/adlsc/view/public/11444-1/FM/1-02/TOC.HTM
Paberkandjal topograafiline kaart
Tekstisiseses viites:
(Kaardi koostaja, aasta)
(Eesti kaitseväe militaargeograafiagrupp, 2005)
Eesti kaitseväe militaargeograafiagrupi koostatud kaart (2005) …
Kirjanduse loetelus:
Kaardi nimi ja mõõtkava; kaardilehe number; väljaande või trüki number; trükkimise või kirjastamise aasta; nimi
Eesti kaitseväe kaart 1:50 000, O-35-56-AB, trükk 2, 2005, Eesti kaitseväe militaargeograafiagrupp.
Digitaalsed kaardikihid
Tekstisiseses viites:
(Andmebaasi või kogumi nimetus, kasutamise aeg)
(Eesti põhikaart, 12. jaanuar, 2015)
Eesti põhikaart (12. jaanuar, 2015)
Kirjanduse loetelus:
Kaardi kihtide andmebaasi või kogumi nimetus (nt Eesti põhikaart), kaardi kuju (nt vektor või raster), kih(t)i(de) standardiseeritud nimi, kaardi pärinemise või koostamise ajahetk ja koostaja.
 
Eesti põhikaart 1:10 000 (vektor), Maa-amet. Veed. 12. jaanuar 2020, Kersti Vennik.

Kasutatud kirjandus

Aarma, A., & Kalle, E. (2005). Teadustöö alused. Tallinn: Tallinna Tehnikülikool.
Elmes, D. G., Kantowitz, B. H., & Roediger III, H. L. (2013). Psühholoogia uurimismeetodid. Tartu: Tartu Ülikooli Kirjastus.
Publication Manual of the American Psychological Association (6th ed.). (2009). Washington, DC: APA.